Nume... Annie Braddock.
Vârsta... 21.
Domeniul de interes...
antropologia.
Descrieţi experienţa profesională
în legătură cu domeniul de interes.
Doamne.
De unde încep?
Atenţie. Muzeul de Istorie Naturală
se închide în 15 minute.
Ieşiţi din sală
utilizând scara vestică.
Creşterea copiilor în lume
cunoaşte o mare varietate de obiceiuri şi moravuri.
Dar poate cele mai ciudate modele sociale
se găsesc în mica comunitate de pe insula Manhattan.
Cretinule!
Locuitorii regiunii numite Upper East Side
au cel mai prosper, dar totuşi cretin
sistem social de pe planetă.
După ce se împerechează cu succes
şi produc moştenitori,
bărbaţii sunt adesea distanţi şi neimplicaţi,
lăsându-şi femeile să vâneze, să culeagă
şi să gătească pentru familie.
Totuşi, mamele descurcăreţe din Upper East Side
au mult timp să participe
la o gamă largă de activităţi cu specific sexual.
Acestea includ mutilare corporală,
meditaţie sacră...
chiar şi ritualuri de înfometare.
Ceea ce ne aduce la creşterea copiilor:
Cine se ocupă de fapt?
În Africa, există o zicală...
"E nevoie de un sat ca să creşti un copil."
Dar pentru tribul din Upper East Side,
ajunge o persoană...
bona.
Deci ce e descris aici
nu e un ritual tribal tipic,
ci mai degrabă dezvăluirea unei astfel de bone.
Bona sunt eu.
Şi de ce îi spun unui unui ursuleţ e subiectul
acestui jurnal din teren.
Dacă sunt şi stereotipuri sau profile geografice,
iertaţi-mă.
Nu sunt chiar un observator obiectiv.
Master în economie, minor în comunicare.
- Da! - Elaine Bassen,
onoruri la planificare urbană, minor în sociologie.
Annie Braddock,
onoruri înalte în business, minor în antropologie.
Deci iată-mă cu câteva luni înainte de incidentul cu ursul...
o fată născută în New Jersey
participând la o ceremonie rituală de temut.
Doamne!
Spazz!
Şi iat-o pe femeia care m-a crescut
aproape de una singură.
E asistentă medicală.
Remarcaţi pantofii.
Ce e?
O să vezi.
- Mulţumesc. - Ştiu că nu e mare lucru,
dar am vrut să-ţi cumpăr eu primul costum protocolar.
- Mersi. Mulţumesc. - Poţi să-ţi aminteşti de asta
- când o să fii CEO faimos. - Mamă.
Hai. E o întâlnire la Goldman Sachs.
E foarte competitiv. Probabil n-o să reuşesc.
Negativismul.
Taică-tău era mereu aşa şi uite unde a ajuns.
- O rulotă dublă în Scranton. - ... în Scranton.
Dragă, nu glumesc.
Aş da orice să stau unde eşti tu acum.
Eşti mult mai deşteaptă decât mine.
Nici un bărbat n-o să-ţi distrugă visurile.
Nimeni n-o să-ţi zică cum să trăieşti.
Poate... n-am stofă de CEO, ştii?
Dacă mă pricep mai bine...
- la altceva? - Ca de exemplu?
Antropologie? Cum să trăieşti din asta?
Dacă chiar vrei să defilezi în pantaloni scurţi,
fă suficienţi bani ca să petreci Crăciunul la Club Med.
Annie, e 7:15.
Mişcă-te sau întârzii.
Trenul New Jersey PATH spre Manhattan
soseşte la linia 2.
Trenul New Jersey PATH spre Manhattan
soseşte la linia 2.
Dumnezeule!
Trebuie să admir chestia asta corporativă.
Măcar nu port rochie de seară la ora 8 dimineaţa, petrecăreaţo.
Să zicem doar că ai ratat o nebunie fabuloasă
şi Tom Waylan a fost acolo.
- Şi? - A întrebat de tine.
De 2 ori.
Bine, trebuie să plec.
- Viaţa reală mă aşteaptă. - Doamne.
Pariez că nici una din culturile studiate de tine
nu practică aşa un celibat riguros.
- Ai auzit de Shakers? - Da, şi au dispărut.
Pardon, domnule? Domnule.
- Da? - Am coborât aiurea.
Îmi puteţi spune unde e Strada Chambers, vă rog?
Vezi clădirea cu umbrela roşie?
- Da. - Cam la 5 blocuri după.
La naiba!
Programul nostru de training pentru
analişti financiari e foarte competitiv.
Avem peste 8.000 de candidaţi pe 10 posturi.
Deci, de ce nu-mi spui,
cu cuvintele tale, cine e Annie Braddock?
E...
e o întrebare uşoară.
Annie Braddock e
un fel...
păi...
Sunt...
Continuă.
Vezi...
Habar n-am.
Pardon.
Cine e Annie Braddock?
N-a fost o întrebare capcană.
Şi totuşi n-am putut răspunde.
Sigur că ştiam toate chestiile de bază...
Data de naştere, oraşul natal, cadrul socio-economic.
Dar n-am ştiut cine eram, unde mă potrivesc,
cine o să fiu.
Am fost brusc speriată că n-o să găsesc răspunsul.
Am nevoie de 5 role de material peste noapte de la Londra.
Nu-mi pasă cât costă.
Şi ea?
Ea... ar putea fi Annie Braddock?
Sau poate asta e Annie Braddock?
În acea după-amiază de primăvară,
se părea că viitorul meu e stabilit.
Voi fi o doamnă din Central Park cu sacoşă.
Măcar aşa stau în Manhattan.
Dar înainte să mă predau oficial sorţilor,
ceva... sau mai curând, cineva...
a intervenit.
Salut.
Bună. Eşti bine?
Dă-te de pe mine, perversule.
Eşti al cuiva, micuţule?
- Grayer! - Sunt al tău!
Grayer!
Doamne. Mulţumesc mult.
Tocmai ai prevenit un mic dezastru.
Femeia asta...
purtând o jachetă Dior din piele de şarpe
şi pantofi Louis Vuitton
nu e, din nefericire, Annie Braddock.
Este de fapt un specimen feminin perfect
din clanul Upper East Side.
Pentru acest studiu de caz,
îi vom spune doamna X.
Bună, sunt doamna X.
Scuză-mă pentru fiara mea de fiu.
Nu e nevoie.
Vă rog, îmi plac copiii. Sunt Annie.
Eşti bonă?
- Nu, nu sunt. - Nu e de mirare.
- Te pricepi la copii. - Nu sunt.
Chiar am rămas fără bona mea, Bertie,
de asta sunt în parcul ăsta uitat de lume
- singură. - Bine.
- A plecat să se mărite. - Bine.
Doamne. Eşti angajată?
- Nu, din păcate... - Fabulos!
Poftim... cartea mea de vizită.
Te rog, te rog sună-mă săptămâna asta.
Să luăm prânzul. Oriunde vrei.
- Îmi pare rău... - The Mark, The Four Seasons.
Din păcate, trebuie să plec, dar abia aştept să mă cauţi.
Îmi pare rău... chiar ai înţeles greşit.
Am o presimţire bună despre asta.
- Eu... - Sună-mă.
Scuze, am auzit fără să vreau.
Şi eu caut o bonă.
- Eu... - Pot să-ţi dau şi eu cartea de vizită?
- Pardon? - Plătesc peste medie.
- Şi eu, sună-mă. - Stau în Hamptons.
Donald Trump stă în clădirea mea.
Se părea că soarta îmi oferea o alternativă minunată...
o posibilitate să scap de viaţa mea.
Deci am decis că timp de o vară
o abandonez pe Annie
şi o înlocuiesc cu o identitate nouă...
Nanny.
Era doar o mică problemă.
Tot ce ştiam despre copii văzusem la filme.
Chiar şi aşa, mă simţeam încrezătoare
că o să mă descurc minunat.
Annie?
Annie!
Annie?
Trezeşte-te, domnişoară.
Faptul că nu aveam niciun fel de experienţă cu copiii
conta puţin pentru mamele din Upper East Side.
Chiar dacă nu am o slujbă,
niciodată n-am de ajuns de mult timp pentru mine.
Tot ce aveau nevoie să ştie era că sunt albă,
am colegiu, sunt singură.
După cum vezi, eu şi soţul meu
divorţăm.
Deci tu şi copiii trebuie să rămâneţi
în partea mea de apartament
mereu...
până se rezolvă cu custodia.
Pe scurt, eram poşeta Chanel a bonelor.
Am auzit zvonurile
cum că te-ai întâlnit cu mulţi.
Deci cred că ai aprecia un prânz civilizat la Bergdorf
decât un interviu în apartament.
Mulţumesc, apreciez grija dumneavoastră.
Glumesc. Îmi place doar să mănânc în oraş.
Probabil aş inventa un milion de pretexte
ca să mâncăm în oraş.
Adică, dacă vii la noi, desigur.
Gata?
Te-ai hotărât ce vrei?
Nu vreau să te grăbesc,
dar ţin un discurs la ora 14:00 la Asociaţia Părinţilor.
"Super Mama încearcă să le facă pe toate."
Doar un sandviş.
Mulţumesc.
Nu garantez
că nu-i infestată carnea. Dar bucătarul e din Brittany,
deci recomand pastele Bretagne. Două, vă rog.
- Bine. - Excelentă alegere.
Mulţumesc.
Eşti din New Jersey.
Din păcate.
Nu, sunt şi locuri drăguţe în statul ăla.
Nişte prieteni au o fermă de cai în Upper Saddle River.
Serios?
Am auzit că-i drăguţ pe acolo.
O să te iau să călărim într-o zi.
Bine.
Zi-mi mai multe.
Vreau să ştiu totul despre tine.
Sunt din Connecticut, de fapt.
Am terminat şcoala la Smith. Şi să nu crezi zvonurile,
nu eram toate lesbiene.
După absolvire,
m-am mutat aici şi mă ocup de Gagosian.
Galeria de artă.
A fost un succes.
Dar nu prea poţi să faci aşa ceva
când creşti un copil.
Petreceri, călătorii...
Pardon...
Bitsy.
- Tu eşti. - Bitsy.
Chiar voiam să sun.
Pot să fac ceva?
Doar dacă ştii un asasin.
Avocata aia, Jeanie Whitman nu m-a ajutat deloc.
Îmi pare rău.
Se pare că toate bunurile noastre erau pe numele firmei lui Tucker.
Nu primesc decât un milion.
E îngrozitor.
Dacă ştiam că se ajunge aşa departe, mă făceam că nu văd.
Poftă bună în continuare, până nu vă stric şi asta.
Te sun zilele astea, dragă.
Ce păcat.
Dar trebuia să se aştepte la asta. Toţi ceilalţi ştiau.
Unde rămăsesem? Da.
După Gagosian,
l-am cunoscut pe domnul X.
Bunica mea a lucrat ca servitoare
ca să nu lucrăm noi.
Şi iată-te, proaspăt ieşită de la colegiu
te apuci voluntar să fii bonă.
Ţi-am zis, nu e o carieră.
Da? E doar o metodă să mă liniştesc.
În plus, plata e bună.
Mă pot muta în oraş.
Mă mut în oraş ca să merg la facultate,
nu să fiu servitoarea cuiva.
Plus că ştii că nu-i bine, altfel nu ţi-ai minţi mama.
Se întâmplă toate prea repede.
Nu înţeleg de ce nu stai aici o vreme,
până te pui pe picioare.
Mamă, am stat acasă patru ani de facultate.
Nu crezi că ajunge?
Cum ai găsit un apartament aşa de repede?
Banca are un program excelent.
M-au pus cu un începător, ceea ce e minunat.
Mă duc în maşină.
Pot veni cu tine?
M-aş simţi mai bine dacă aş vedea unde stai.
Hai. Ceilalţi colegi
au fost toţi în cămine
şi în programe de schimb europene.
Dacă vin cu mama, aş arata ca o mare fraieră.
Cam ai dreptate.
Vino.
Te iubesc.
Anunţă-mă în secunda în care pot să te vizitez.
Te sun când ajung, da?
Mă faci să iau vreo amendă.
Eşti nebună.
Ia zi încă o dată.
Îmi place cântecul ăsta.
Îţi zic, că albinele...
Eşti liberă, fată.
E în regulă, mă ocup eu, domnişoară.
Mulţumesc.
Nu-mi vine să cred. M-aş putea obişnui cu asta.
Slavă Domnului că-mi iau diploma de psihiatru.
Ştii, te iubesc, dar eşti dură.
Puţin.
Îmbrăţişează-mă.
Ne vedem curând, sigur.
Annie?
Ştii metoda minimei rezistenţe?
Te poate băga într-un câmp minat.
Bună.
Eşti noua bonă?
Da, şi tu ar trebui să fii Maria.
Încântată.
Pot să intru?
Da.
Lasă-l acolo.
Podeaua e curată.
Locul ăsta e incredibil.
Sper să rezişti mai mult decât ultima.
- Cine, Bertie? - Da.
Doamna X mi-a zis că se mărită.
Se mărită? A avut o întâlnire şi a fost concediată.
Maria? Îi spui doamnei X că am ajuns?
Doamna X e la cumpărături.
Dar a lăsat un bilet pe masă.
Acum trebuie să aspir, da?
"Dragă Nanny,
bine ai venit!"
Să fiţi atenţi căci de acum înainte,
mi se va spune "Nanny" de către toţi cei care îi cunosc pe X.
Mă bucur mult că ni te-ai alăturat.
Simte-te ca acasă.
Manuel îţi face setul tău de chei.
O să le ai până mâine.
Frigiderul e bine aprovizionat.
Cotlete tofu?
Serveşte-te cu ce vrei.
Scârbos.
Îmi pare rău că nu te-am întâmpinat
dar încerc să cumpăr câte ceva
înainte de întâlnirea cu Asociaţia Părinţilor,
ceea ce îmi aminteşte...
ia-l pe Grayer de la grădiniţa creştină...
la 2:15 fix.
E foarte important să nu întârzii.
După cum vezi,
ai o listă de reguli ale casei.
- Bună, Manolo. - Credem că e important
să menţinem o structură în casă, de dragul
lui Grayer.
Regula unu:
Grayer şi prietenii lui nu au voie
în dormitorul principal.
Evident că şi tu ar trebui să te abţii să intri.
Regula 2:
Grayer nu are voie să doarmă ziua.
Nu doarme?
Îi dă complet peste cap programul de somn.
Şi-l prefer obosit când ajung acasă.
Regula 3:
abia am refăcut pereţii.
Nu-l lăsa pe Grayer să se frece de ei.
Regula 4:
dacă orele de la şcoală se anulează vreodată,
sunt permise următoarele ieşiri...
The Met,
biblioteca Morgan,
Institutul culinar francez,
Bursa New York.
Regula 5:
Nu luăm metroul din cauza microbilor.
Doamne.
Regula 6:
Grayer trebuie să fie în căruţ dacă
traversezi Park sau Madison.
Regula 7: Grayer trebuie să aibă
o dietă organică.
Regula 8:
exersează franceza cu Grayer de cel puţin 3 ori pe săptămână.
Taică-său vrea să meargă la Collegiate
unde e deja pe lista de aşteptare.
Franceză? La naiba.
Acceptarea lui e foarte importantă.
Doamne.
Nanny?
- Ce faci? - Biletul zicea
să-l iau pe Grayer de la şcoală la 2:15.
Şi e doar... doar 1:00.
Eram puţin transpirată şi credeam că...
Ce cauţi în cada asta?
Şi de ce sunt bagajele
împrăştiate prin toată camera de oaspeţi?
Credeam că e camera mea.
Nu.
Nu, Nanny.
Asta e camera ta.
Bine.
Da, e...
foarte drăguţă.
Îmi pare rău. Cât e ceasul?
2:15.
Deci ies acuşi?
- 2:45. - Pardon?
Ies în fiecare zi la 2:45.
Cretină.
A devenit clar imediat
că doamna X voia să ajung oriunde
chinuitor de devreme.
Pregătiţi-vă, doamnelor. Vin.
Grayer?
- Grayer X? - Pe cine cauţi?
- Pe Grayer. - Îl ştiu.
Se joacă cu monstrul meu, Darwin.
Grayer, aici erai.
Omuleţule, îţi mai aminteşti de mine?
Da, şi te urăsc!
Ce? Hai, ne-am înţeles bine, mai ştii?
Când ne-am întâlnit în Central Park?
Să-ţi iau ghiozdanul.
Opreşte-te. Grayer, opreşte-te.
Ajutor, poliţia! Îmi face rău!
- Aşa e mereu. - Da.
- Pericol, pericol! - Doar fii răbdătoare, da?
- Te pun în căruţ, da? - O să fie mai uşor.
- Stai puţin. - Sunt prea mare pentru căruţ!
- Grayer! - Ajutor!
- Grayer! - Poliţia.
Grayer! Grayer!
Vino aici!
- Te urăsc, o vreau pe Bertie! - Ştiu, dragă.
Ştiu că o vrei pe Bertie. Bertie a plecat să se mărite
sau să iasă cu cineva sau ceva, da?
Dar îţi promit, o să ne distrăm împreună, sincer.
Da? Acum să văd ce frumos arăţi uniforma.
Ce-i asta?
Nu pune mâna!
E a lui tati! Te urăsc. O vreau pe Bertie.
Grayer.
Deja te întrebi...
ce fel de cultură ar transforma cartea de vizită a tatălui său
într-o ecuson pentru securitate?
Am ajuns.
Casă, dulce casă. Misiunea unu îndeplinită.
Grayer, ridică-te. E murdar.
Nu.
Am o idee.
Ce-ar fi să ne întrecem până la uşă?
Cine ajunge ultimul e un ou clocit.
Nu-s prost. O să mă laşi să câştig.
Nu, chiar alerg bine, băiete.
- Nu cu pantalonii jos. - Doamne!
La naiba! Căruţul!
La naiba! Grayer!
Ai înjurat. Te spun mamei.
Grayer, nu glumesc. Deschide uşa.
- Maria! - Atinge-mi degetele.
Nu dau drumul...
până nu deschizi uşa!
Scuze.
Cred că e a lui Grayer.
A luat liftul la etajul 12.
- Mulţumesc. - Cu plăcere.
Îmi pare rău, avem o problemă aici.
Mă cheamă...
Cum slujba mea cerea un jurământ de castitate,
era esenţial să evit intimităţile,
mai ales numele mic.
Pentru scopul acestui jurnal de teren,
să-i spunem Harvard Hottie.
Sunt noua bonă de la X.
Foarte nouă, după cum vezi.
Mă dezbrac.
E popular la etaj.
Pot să-l înduplec pentru tine?
Eşti invitatul meu.
Salut, Grayer, sunt amicul tău de sus.
Vrei să fii drăguţ să descui uşa?
Nu-i frumos să încui oamenii pe dinafară.
Te rog, amice?
- Salut. - Ce cauţi tu aici?
O ajut pe noua mea prietenă.
Annie.
Annie bona.
E prietena ta?
Da. Nu e şi a ta?
Nu încă.
- Mulţumesc. - Oricând.
Brusc cea mai singuratică din lume avea
doi bărbaţi noi în viaţa ei.
Din păcate, ştiam că cel mare e interzis.
Pe baza observaţiilor mele,
tipii ca Harvard Hottie freacă menta cât sunt la facultate.
Deci, în loc să-mi urmez inima,
am încercat să o câştig pe a lui Grayer.
Grayer, încetează.
Împrietenirea cu Grayer
nu era uşoară.
Dar Margaret Mead nu fugea acasă
când avea malarie.
Ai încurcat-o!
Credeam că slujba asta e o metodă
să te aduni?
După doar 2 săptămâni pari depresivă, părăsită, paranoică.
Ai uitat flămândă.
Oamenii ăştia mănâncă doar lapte bătut şi sifon.
Chiar şi îngheţata e din tofu.
De ce nu vii să iei cina cu noi?
Colegul de cameră face gumbo.
Nu e gumbo. E supă creolă.
Nu înţeleg.
Te muţi în oraş şi peste noaptea viaţa ta e ca în "Will şi Grace".
Sunt până la gât în...
Rahat. E mama.
Doar ea are numărul.
Pa.
- Alo? - Annie?
- Bună. - Doamne.
N-ai mai sunat de o săptămână.
Mamă, ţi-am zis că o să fiu ocupată la muncă.
Haide, n-ai 5 minute
să o suni pe mama ta îngrijorată?
Ce faci, dragă?
Cum e munca? Apartamentul?
Doamne, totul e perfect.
Slujba e un vis.
Provocatoare. Dar merită.
Iar apartamentul e incredibil.
- Da? - Iar colega e drăguţă.
Nanny, dimineaţă,
trebuie să te duci la Tiffany's să ridici ceasul domnului X.
Apoi să xeroxezi scrisorile de recomandare
pentru cererea de admitere a lui Grayer la Collegiate.
Mă gândeam să-i dăm şi mâncare franţuzească.
I-ar putea folosi la studiul limbii. Mâine seară,
ce-ar fi să-i faci scoici St. Jacques la cină, da?
- Annie? - Curăţătoria.
Cine era, colega?
Mamă, trebuie să plec. Am treabă.
Stai puţin. Vreau să vin să te văd.
Ann...
Bună, doamnelor.
Am dus-o pe Madison la doctor dimineaţa.
A crescut 8 cm în 6 luni.
O duci şi la doctor?
Dragă, fac tot. Slujba mea e de tip C.
Tip C? Ce e tip C?
Iisuse! Deci, începătoareo...
Fii atentă, dragă. În principiu,
sunt 3 tipuri de bone. Tipul A,
"timp pentru cuplu" de câteva ori pe săptămână
pentru femeile care lucrează ziua şi părinţi noaptea.
Tipul B, tu faci rost
de "timp de sănătate", în fiecare după-amiază,
pentru femeia care e mama dimineaţa şi seara.
Şi tipul C, cel mai comun,
oferi 24-7 "timp pentru mine"
femeii care nici nu munceşte, nici nu face pe mama.
Deci, care eşti?
Tip C,
fără îndoială. Deşi nu ştiam când am început.
Credeam că o să fie amuzant şi uşor.
Ai crede că o absolventă ar alege
o slujbă ceva mai înţelept.
De fapt, m-a cam ales slujba pe mine.
Te-a ales?
Te rog, copile. Am plecat din ţară
pentru că credeam că o să le ofer băiatului şi mamei mele bolnave ceva mai bun.
Trebuia să stau aici 2-3 ani maxim.
Şi în timp ce cresc copiii altora,
al meu a crescut fără mamă.
Aşa m-a ales slujba pe mine.
Jumătate de lingură de tarhon.
E uscat. Îmi place proaspăt.
Ştii ce? Doar de asta am, da?
Nu-mi plac scoicile. Vreau sushi.
Atunci zi-i maică-tii că vrei să înveţi japoneza.
Bine.
Îi spun mamei. Ai încurcat-o.
Bine.
Asta e.
Nu, mama zice că au sirop cu fructoză multă.
Ce mami nu ştie nu-i face rău, nu-i aşa, domnule Pârâcios?
Mănâncă. Hai.
Direct din borcan.
E în regulă.
- E bun, nu? - E amuzant.
Da? E amuzant. E amuzant.
Iar masa asta amuzantă rămâne secretul nostru, da?
Bine.
Ştii, putem face multe chestii amuzante.
Doar să fim prieteni şi să avem încredere unul în altul.
Da?
Poate ar trebui să ai şi un nume secret?
- Vrei un nume secret? - Vreau.
Bine.
Cum sună Sponge Bob?
- Nu, prostuţo. - Nu?
Să vedem, ce zici... de Grover?
Grover, îmi place Grover.
Da? Bine. Grover rămâne.
Unde e drăguţul meu?
Tati! A venit tati.
- Tati! A venit tati. - Îl aud, îl aud.
- Tati! - Aici e!
Doamne, îmi pare rău. Eşti un mic monstru?
Mai ştii ce se întâmplă cu micii monştri?
- Vino puţin. - Nu, tati!
Îţi aminteşti? Ce-i cu tine?
- Tati! - Vino puţin.
Eşti gâdilat la greu. Îţi aminteşti?
Tati, opreşte-te.
- Eşti micul meu superstar? - Da.
Da? O să cucereşti lumea?
Răspunde-mi. O să cucereşti lumea?
- Da. - Când?
- La anul. - Mai repede.
Trebuie să fiţi domnul X. Sunt noua bonă.
Da. Să-l ţii tăcut în seara asta, bine?
Lucrez la o fuziune.
Dacă nu dorm cum trebuie în seara asta,
cineva de aici o să fie tras la socoteală.
Tati, vino să-mi vezi dinozaurul!
- Tati are treabă, amice. - Te rog?
Grayer, nu fi... trist. E în regulă.
Tati e obosit.
Grover.
Vrei să terminăm masa amuzantă?
Hai!
Da.
Nanny?
Da, Grover?
N-o să mă părăseşti ca Bertie, nu?
- Grover, ştii că... - Promiţi?
Nu plec nicăieri. Ştii asta, da?
Da, Grove?
Dragă Nanny,
aminteşte-ţi că azi e petrecerea de 4 iulie a familiei
la biroul domnului X.
Probabil ai uitat că e nevoie de costume,
aşa că m-am ocupat eu.
- Mă mănâncă. - Ştiu, dragă.
De ce trebuie să ne deghizăm?
Libertate, Grove.
În numele libertăţii.
Bună, băieţi.
- Cine e? - E bona, dragă.
- Ai cunoscut-o. - Şi Louisa?
Asta era acum 2 bone, aiuritule.
- Da. - Tati, sunt George Washington.
- Bine. - Gâdilă-mă.
Nu, înţeleg, Dan, că ticălosul vinde ieftin.
- Te rog! - Grayer, hai, amice.
Stai cuminte.
- Da, da, venim. - Nu, e băiatul meu.
- Venim. - Bine.
- Asta ziceam şi eu... - Vrei să sun...
- Unde e cartea! Tati! - Ce?
Cartea mea! Vreau acasă!
Zâmbeşte, Grove. Mergem la o petrecere.
Nu e a mea. Unde e?
Lasă telefonul ăla
şi spune-i bonei să-i dea afurisita de carte!
- Nanny? - Întoarce maşina.
- Vorbeşte cu bona, te rog. - Nanny, întoarce-te şi ia cartea aia.
Ţine liftul!
Îmi pare rău.
Să nu-ţi fie. Măcar acum sunt îmbrăcată.
Deci...
Îmi pare rău. Nu e amuzant.
Nu vreau să râd.
Arăţi foarte patriotică.
- Mda. - Apăs eu.
E în regulă. Am reuşit.
N-am crescut cu servitori să facă totul pentru mine.
- Deci... - Nici eu.
Serios? Atunci ţi-a fost foarte greu.
Mă bucur că ai râs bine.
Soţul meu şi cu mine mergem în a doua lună de miere
în Provence.
Îl caut pe domnul X. L-aţi văzut?
Nu, îmi pare rău.
Nu-l ştiam nici dacă-l vedeam.
Grove, hai. Ce e? De ce nu dansezi?
Trebuie să merg la baie.
Hai.
Grover, cred că baia e în partea cealaltă.
- Tati are baie în birou. - Da?
- Vreau acolo. - Bine.
De ce o gâdilă tati pe tanti aia?
Îmi pare rău.
Grayer avea nevoie la baie.
Foloseşte-o.
Bună, Grayer. Îţi aminteşti de mine?
Lucrez cu tatăl tău în biroul din Chicago.
Să mergem. Am o treabă.
Deci tu eşti bona.
Da, eu...
Plec... Sunt pe hol.
Îmi pare rău.
Grayer, grăbeşte-te. Vine mama.
Dragă, Grayer a primit veşti de la comitetul de înscriere?
Nu, de ce?
Sigur nu e nimic,
dar familia Baird a primit şi Darwin a intrat.
Nu-i spune nimic de Collegiate sau Darwin soţului meu.
Sigur.
- Bună, dovlecel. - Aici erai.
V-aţi mai întâlnit în Chicago, nu-i aşa?
- Da, bună. - Încântată.
- Şi eu. - Scuze. Mulţumesc.
Unde ai fost?
Dădeam telefoane. Ce e?
- Tot timpul? - Da.
Monogamia masculină rămâne
o practică iluzionară, dar mitologică
în lume.
La triburile beduine,
bărbaţii puternici sunt încurajaţi să aibă mai multe neveste.
În Franţa contemporană,
amantele sunt necesare
şi tolerate.
Dar pentru femeile din Upper East Side,
adulterul e ignorat patologic.
Nimeni nu mi-a zis că avem oră de terapie.
Doar că nu te-am văzut deloc la petrecere.
Încercam să mai lucrez la ceva.
Da? Mă scuzi că fac bani.
Dar toţi participau.
Toţi nu fac ce fac eu tot anul.
Familia e aici şi am fost prezent şi bifat pe listă.
Aşa că acum aş aprecia un moment de linişte şi pace.
Sincer, sunt epuizat.
Bună, Pierre.
Bună.
Ce faci?
Bine, mersi.
Şi tu?
Aşa şi aşa.
Am o idee super.
Să pretindem că suntem într-o peşteră.
Ştii ce, Nanny?
Ce, Grove?
Te iubesc cel mai mult.
Celelalte bone mă avertizaseră despre acest moment,
când vei fi tentată să încalci regula
sacră a bonelor.
Şi totuşi, uitându-mă în ochii aceia trişti, cercetători,
n-am rezistat.
Şi eu te iubesc, Grove.
3 cuvinte care au făcut plecatul de aici de 1000 de ori mai dificil.
auzi ce zic!
Ştiu că munceşti mult. Doar cred
dacă... mai vrem un copil...
Mai bine ai grijă de cel pe care îl ai deja.
Abia te descurci cu el.
De ce eşti aşa crud cu mine?
- De ce? - De ce eşti aşa crud?
Pentru că nu mai suport presiune în plus.
Ştii ce? Cred că plec la Chicago
- până se termină cu fuziunea. - Gata, te rog?
Şi sper să fii într-o dispoziţie mai bună...
- Te rog, opreşte-te. - ... când mă întorc. Da?
Dacă mă întorc!
Nanny, e a ta, nu?
Nu, eu...
Nu, nu ştiu ce e.
Era la rufele noastre.
Nu e a mea, nu e a domnului X,
deci trebuie să fie a ta, nu-i aşa?
Da?
Da, e a mea.
Te rog să nu-ţi mai laşi obiectele personale prin casă.
N.. nu.
- Promit. Îmi pare rău. - Scuze acceptate.
Nu vreau să...
controlez tot.
Dar când domnul X are o afacere mare,
e dur cu mine.
Înţeleg.
Ce face Grayer?
Grayer?
E bine.
Minunat.
Mă bucur.
E un copil minunat, nu?
Cel mai bun.
E... e dulce...
Noapte bună, atunci.
Dragă Nanny, ştiu că e duminică
şi ai cerut o zi liberă,
dar am nevoie să dorm.
Am o după-amiază grea azi
cu gustatul mâncărurilor pentru caritate,
"Conga pentru Congo". Nu mă trezi
decât dacă domnul X sună din Chicago.
Şi cel mai important,
să nu aud copilul.
De ce nu-i pune botniţă?
Ce e botniţă?
Ouă pentru tine şi Cheerios pentru băiat.
Mama nu mă lasă să mănânc cereale cu zahăr.
Cheerios n-au zahăr.
Cu puţin zahăr nu e tot aia cu fără zahăr.
Grover, mănâncă.
Are cofeină?
Mama nu foloseşte cofeină.
Asta pentru că mama doarme până la prânz.
Poate ar fi o dimineaţă bună
să facă ceva educaţional cu Grayer,
ca spectacolul Pissarro de la Guggenheim.
Mama a zis că mă duci la muzeul ei preferat,
"Guggyheiny".
Cum azi trebuia să fie ziua mea liberă,
o să mergem la preferatul meu, Muzeul de Istorie Naturală.
- Nu e în West Side? - Ba da, şi ce?
N-am voie în West Side. E o regulă.
Azi e ziua de încălcat reguli.
Bună. Două, te rog.
Ştii care e cel mai mare cuvânt din America?
Care?
Anti... antidisestablishmentarianism.
E bine, Grove.
Ştiu unul şi mai lung.
- Nu există. - Ba da.
Supercalifragilistic- expialidocious.
Ce înseamnă?
Intră. Îţi arăt.
"Apatozaurul, cunoscut ca brontozaur,
e dintr-o familie de ierbivore uriaşe."
Ierbivore adică vegetariene.
Ca mama, ştii?
Ce-i acolo?
E T-rex.
E şi ăla ca mama?
Aş fi vrut ca strămoşii mei să facă stâlpi totemici.
Făceau. Ăla arată ca tine.
Aşa e.
Ăla are o...
Atârnă.
Tare. Ce sunt?
Familia Matis.
Trăiesc în Amazon.
Care e bona?
E liberă. Lucrurile stau altfel pe acolo.
Şi Nanny, doar un lucru
înainte să-ţi iei liber:
Crezi că poţi să faci nişte cumpărături rapide pentru mine?
- Te ajut. - Nu, lasă, Grayer.
Nu. Grayer, nu... nu!
Doamne!
Mami!
Ce mizerie.
Serios, Nanny, nu ştiu de ce nu ai lăsat ăstea
jos la Manuel să le depoziteze.
Adică toate astea trebuie să stea aici până la caritate?
Nu, nu, sigur. Le duc jos imediat.
Nu e timp acum.
Pregăteşte-te pentru Nanny Conflict Resolution Seminar
la Asociaţia Părinţilor.
Am uitat că e azi.
Doamnă X, eu...
nu ştiu dacă vă amintiţi,
dar... trebuia să am seara liberă.
Şi mi-am făcut planuri.
Scopul seminarului
e ca toţi să-şi aducă bonele.
Vrei să mă duc singură?
Nu.
Doar...
Eram încurcată.
Îmi anulez planurile.
Aş aprecia.
Are cineva un scutec în plus?
Nu mai mânca!
Grayer, fără nuditate. Te rog.
Desigur că e neliniştitor
să-ţi laşi copiii cu străini.
Sunteţi mame. Bine...
acum mi-ar place
să aduceţi bonele.
Linda, Gillian, aveţi voi grijă de copii, ca bonele
să vină şi ele?
Să fiţi toate aici săptămâna viitoare.
Seminarul se numeşte "Sexy Mom, Happy Mom."
O să fie tare.
Bonele, suntem gata.
Pe aici, doamnelor.
Poftim...
Bonele! Minunat. Intraţi.
De-a lungul zidului. Îngrămădiţi-vă.
Dar fiţi confortabile.
Minunat. Acum că suntem aici,
e momentul pentru motivul acestui seminar:
îmbunătăţirea comunicării mamă-bonă.
Vreau o mamă voluntar
ca să ofere grupului un exemplu
de comunicare ratată cu bona.
Majoritatea abia vorbesc engleza.
- Asta e problema. - Tu.
Bona mea îi cântă cântece religioase lui Parker
chiar dacă i-am zis că e agnostic.
Şi ce e mai rău, de fiecare dată când îi zic,
neagă, chiar dacă am dovedit
cu Nanny Cam.
Nanny Cam? Credeam că e un mit urban.
Aia e bona mea.
O întrebi dacă încearcă să îmi convertească copilul?
Nu. Acum doar auzim probleme.
Apoi aş vrea să zică o bonă.
Am o bonă voluntară?
Cineva?
Vă rog?
Hai, nu fi timidă.
Nu muşcăm.
Tu, domnişoară?
- Eu? - Da, tu.
Poţi împărtăşi grupului o neplăcere
în legătură cu slujba ta?
Hai.
Nu, eu... Îmi place ce fac.
Mă simt... Norocoasă.
E drăguţ,
dar nu ajută, nici nu e productiv.
Deci poţi oferi ceva util? Hai.
- Păi... - Da?
Ar fi drăguţ să am o seară liberă.
Am fost ocupaţi cu caritatea.
Dar trebuie doar să zică.
Vedeţi, doamnelor?
Conflict rezolvat.
- Îl iau eu. - Nu, îl iau eu.
- Nu, e în regulă. - Nu, pot... îl pot lua eu.
Nanny, te rog. Vreau să ieşi în seara asta.
E ora 9:00 doar. E clar c-ai vrut seara liberă.
Nu, sunteţi extenuată cu siguranţă, lăsaţi-mă pe mine să-l pun în pat.
O să ne descurcăm. Poftim.
Distrează-te.
Chiar nu înţeleg asta.
Chiar nu înţeleg cum cineva poate avea totul
şi cu toate astea să fie...
atât de mizerabilă.
Mă rog...
ţii minte că ţi-am spus că am fost la chestia aia cu orientarea?
L-am întâlnit pe tipul ăsta căruia îi plac exact aceleaşi...
E parcă şi-ar răsturna toate problemele cu bărbatu-său în capul meu.
Se numeşte "negare". Ca şi răul.
Iar tu cu siguranţă ai declanşat asta în ea.
Ce? Ce dracu vrei să spui cu asta?
Adică, te poţi opri măcar 5 minute să vorbeşti despre ea, te rog?
Îmi pare rău că te plictisesc, Lynette, dar asta-i viaţa mea acum.
Şi eu am o viaţă, în caz că n-ai observat.
Şi am început să cred că tu şi doamna asta
sunteţi suflete înrudite.
Ştii ce? NYU ar trebui să-ţi dea chiar acum diploma.
- Ai toate răspunsurile. - Bine, bine.
Gata, hai să uităm de asta. Uită de asta.
Putem măcar încerca să ne simţim bine?
Dacă tot m-ai târât după Strada 14?
Haide, Annie. Locul ăsta,
trebuie să recunoşti, e...
obosit rău.
Uită-te la tipii de acolo.
Nu au nici un inel băgat pe undeva,
nici un tatuaj. Adică...
Dumnezeule!
- Trebuie să plecăm în clipa asta. - De... de ce?
- Stai puţin. - Tipul de care ţi-am spus, e aici.
Harvard Hottie?
- Da. - Care? Care, unde?
Şapca de Yankees, bluza albastră, sânge albastru.
E frumos.
Da, bine, să mergem.
Nu, eşti nebună? Faci mişto de mine?
Nu, nu îmi depăşesc plapuma, bine?
Să mergem.
Ce dracu faci?
Dumnezeule, o cunosc pe fata aia. Annie!
Hai, bea măcar ceva cu el.
Ţi-am spus, nu mă pot întâlni cu cineva de la locul de muncă.
Vei folosi locul de muncă drept scuză pentru orice sau cum?
Spune-i salut drăguţului.
- Bună. - Băieţi, ea e Annie.
Nu ştiu cum te cheamă. Îmi pare rău.
- Lynette. - Mă bucur să te cunosc.
Nişte prieteni de la şcoală... el e Carter, Jojo.
- John, Kenny, Reggie. - Salut.
- Ne bucurăm să vă cunoaştem. - Luaţi un scaun, staţi jos.
- Nu putem. - Ne bucurăm de invitaţie.
Deci, fetelor, cum de-l ştiţi pe băiatul nostru de aici?
Nu-l ştiu chiar deloc. E un prieten de-al Annei.
Îl ştiu de la muncă.
Da? Ce fel de muncă?
Model?
- Stewardesă? - Damă de escortă?
Lucrez pentru cineva de la mine din clădire.
De fapt, sunt o bonă.
O bonă?
Gagiu!
Nu ne-ai spus că ştii o bonă.
Asta-i aşa de porno.
- Mamele arată trăznet? - Băieţi.
- Eşti bună pentru tătici? - Sunt tăticii buni pentru tine?
- Haideţi, măi. - Vrei să ştii despre tătici?
Îţi spun eu despre tătici.
Sunt bucălaţi, chei, fripturişti,
fumează trabucuri, tipul A de porci,
care se excită mai mult uitându-se pe canalul financiar, decât de bone arătoase.
De fapt, ei sunt voi cam peste 5 ani.
Aşa că, bucuraţi-vă de seara asta,
pentru că viitorul vostru arată al dracului de pustiu.
- Stai. - Doamne!
Prostie, prostie.
Aveţi două mesaje noi.
Annie, sunt eu,
marele cretin de la bar.
- Cum? - Ascultă...
în caz de te întrebi, prietena ta Lynette
- mi-a dat numărul tău. - Fosta prietenă.
E clar îţi datorez scuzele mele din suflet.
Te rog nu mă judeca din cauza prietenilor mei idioţi.
Erau torpilaţi rău de tot.
Oricum, aş vrea să-mi dai ocazia
să-mi răscumpăr greşeala, ieşind cu mine o dată.
Şi te previn, nu voi accepta să mă refuzi.
Ştiu unde stai, aşa că îmi pun şi un cort în faţa uşii tale dacă e nevoie.
E posibil să te fac să-ţi treacă supărarea.
Şi dacă mă mai urăşti şi după asta...
nu o să-ţi mai cer aşa ceva niciodată.
Scuză-mă că am divagat. Dacă nu îmi vei spune ceva,
o să mă dau cu liftul până dau de tine.
Pa.
M-a luat gaia.
Annie, e mama ta.
Uite, îmi pare rău că nu te-am sunat aseară, bine?
Am avut o noapte chiar lungă. Dar despre seara asta...
Ştii ce? Nici nu vreau să aud. Vin acolo.
- Vin. - Gata, bine.
Bine, în regulă. O să...
dă-mi voie să te sun după întâlnirea de joacă, bine?
Întâlnirea de joacă? Ce naiba-i întâlnirea de joacă?
- Căcat! - Ai vorbit urât!
Ştii, mamă... O întâlnire de joacă...
e şedinţa programului preliminar de investiţii.
Te sun eu mai târziu, bine?
Bine. Pa.
Cine stă aici?
Un puşti pe care-l cheamă Jefferson.
Mama ta l-a găsit în cadrul programului Park Avenue de întâlniri de joacă.
Bună, tuturor.
Eu sunt mama lui Jefferson, Tanya.
Haideţi înăuntru.
Facem un tort.
Dumnezeule.
Haideţi, înăuntru!
Eu mă fac cum că aş fi bona lui Jefferson.
Dar de fapt am fost angajată să am grijă de ea.
Şi aşa se poartă după Betty Ford.
Şi bărbatului ei nu-i pasă?
El are 75 de ani. Ea e o fostă dansatoare de revistă.
El nu se plânge în legătură cu nimic.
Distracţie rece!
Vreau să vin aici în fiecare zi.
Ce cauţi aici?
Şi ce-i cu toată aia pe tine?
Annie, îmi spui ce naiba se întâmplă?
Bine, ascultaţi-mă. Ăsta-i apartamentul meu.
Iar colega mea Lisa e plecată
cu... afaceri.
Tu eşti... doar în vizită.
- El e... - Noul iubit al lui Lynette.
- Bine. - Îmi plac prietenii tăi.
Ce joc sucit mai e şi ăsta?
Jucăm de-a-mama-mea-vine-încoace-
iar-daca-află-că-sunt-bonă-mă-ia-dracu.
Îmi place. Să împletesc o plăcintă pentru mama ta?
Ştii ce? Dacă tot jucăm pe bune,
aş zice să faci chiftele. O să împrumut eu asta.
E rochia mea. Pe aia n-o poţi împrumuta.
E o rochie groaznică.
Plăcintă? Du-te şi ia-mi rochia.
Calvin, mulţumesc frumos. Arată delicios.
Şi e prezentat atât de... fastuos.
Deci, cum ai cunoscut-o pe Lynette?
Lisa, colega de cameră a Annei ne-a făcut cunoştinţă.
E chiar păcat că nu-i aici.
Am ieşit şi cu ea la un moment dat.
Serios?
Deci...
vă place noul loc al Annei?
Nouă ne place.
Suntem tot timpul pe aici.
Da, cred că-i foarte... interesant.
E puţin cam mic, dar...
dar e un bun pas de început, dragă.
E de la muncă. Trebuie să răspund.
Ei bine, cu siguranţă o ţine ocupată.
Foarte ocupată.
- Ocupată ca o albinuţă. - Chiar necruţător de ocupată.
- Toată ziua. - Alo?
Ăsta nu-i un brontozaur. Nu ştii nimic.
Grayer! Te rog!
E ora de yoga, iar mami vorbeşte la telefon.
Alo?
Da, bună. Eu sunt.
Ştiu că ne-am înţeles că te las
să-ţi vizitezi bunica la spital în seara asta,
dar simt c-ar trebui să-ţi reamintesc că mâine e aniversarea lui Grayer.
Ce? Cum se poate? Petrecerea e peste vreo lună.
Păi, am planificat-o atunci intenţionat,
pentru că agentul de petreceri pe care-l doream nu era liber acum.
Nu era nici soţul meu. Dar, se pare că
dl. X vine acasă pentru 2 zile de la Chicago,
deci am planificat o mică aniversare în familie.
Asta-i minunat. Grayer nici nu şi-ar fi dorit un cadou mai frumos.
Iar după aceea, vom merge cu toţii la Carlyle
pentru o aniversare ceva mai formală cu prietenii.
Bineînţeles, mă aştept să vii şi tu.
Da, bine.
Deci va trebui să te îmbraci cum trebuie.
- Da. - Oricum...
de vreme ce nu eşti aici să ajuţi,
- m-am ocupat eu de toate. - Mami, joacă-te!
Mulţumesc.
De asemenea, au venit nişte trandafiri pentru tine.
- Trandafiri? - Da, foarte curios.
Pe bilet scrie "Te rog acceptă-mi scuzele,
dacă nu..."
E nebunaticul de bunicu-meu.
El...
el nu a venit la bunica în vizită noaptea trecută
şi l-am certat cam rău.
Ei bine, ştii ce păţeşte Grayer când respiră polenul.
Deci, va trebui să-i arunc.
- Annie? - Da, bine.
Ştiţi, voi...
închide pentru că pacemaker-ul nu e pornit.
Ne vedem dimineaţă.
La naiba.
- Iubito? - Da?
- Eşti în regulă? - Da.
Perfect.
Desert?
E de-o importanţă crucială, eşti conştientă de asta?
Nu cred că-i momentul pentru asta acum.
N-ai idee ce dezamăgit sunt.
Clovnii ar trebui să fie amuzanţi.
Păi, sunt clovni francezi, Grover.
Îi urăsc şi îmi urăsc şi ziua mea.
pentru a-ţi curata mizeriile!
Nu mă întrerupe!
Mi-ai spus că încă un an de preşcolar
îi va garanta un loc acolo.
Azi împlineşte 6 ani. Care mai e acum planul tău?
Vin imediat, bine?
Ar trebui să-ncercăm să ne calmăm.
Copii fratelui mei au fost admişi.
dacă asta nu-i suficient de umilitor. Nu voi tolera
- în momentul ăsta. - Sunt mimi în camera alăturată.
- Îţi sugerez să-ţi coborî tonul. - Ştii ce?
Bună.
Ce naiba cauţi aici?
Am vrut să aflu de ce mi-ai aruncat florile.
I-am găsit pe casa scării.
Nu eu i-am aruncat, bine? Angajatoarea mea nebună a făcut-o.
Şi dacă nu pleci de aici imediat, o să mă zboare şi pe mine.
- Bine? - Nu până când nu spui că ieşi cu mine.
Cum? Asta trebuie să înceteze.
Haide, o întâlnire. E tot ce cer.
Da, bine, bine, în regulă? Joi, după ce termin lucrul. Plecă, pleacă.
Nanny.
Înainte să mergem la Carlyle,
aş vrea să ştii de ce dl. X e atât de supărat.
Se pare că lui Grayer i-a fost respinsă candidatura la Collegiate.
Îmi pare foarte rău.
- Asta trebuie să fie foarte supărător. - Nu supărător.
Inacceptabil.
Terminaţi!
- Lăsaţi-mă în pace! - Scumpul meu.
Să nu-ţi fie teamă. Sunt doar clovni.
- Îi urăsc! - Sunt clovni francezi drăguţi.
Mă sperie!
Grayer, du-te la mămica.
- Nu. - Du-te la mămica, Grayer.
- Du-te. - Nu.
Hai, iubitule.
Precum spuneam, Nanny,
noi credem că nu-ţi petreci suficient timp
cu activităţi educaţionale pentru fiul nostru.
Prin urmare, am decis să angajăm un consultant
care să examineze situaţia.
El va cere mai mult timp de la tine săptămâna asta...
Orice-i mai bine pentru Grayer.
începând cu joi seara.
I-ai citi copilului din "The Wall Street Journal" ?
"Financial Times" ? "Granta" ?
I-am... i-am cântat în franceză.
Ei bine, vom avea nevoie de mai mult timp decât am crezut
pentru a da de capăt situaţiei.
Ştiu. Ştiu, am întârziat mult.
Îmi pare rău. Mi-ai primit mesajul?
- Da. Toate şase. - N-am putut pleca de la lucru.
Consultantul m-a ţinut o veşnicie. A fost oribil.
Da, ei bine, nu doar c-am pierdut rezervarea,
dar acum până şi bucătăria s-a închis. Aşa că...
Bine. Îmi pare rău c-am întârziat.
Uneori toate chestiile astea...
pur şi simplu nu merg, bine?
Stai, stai!
Credeai că poţi scăpa de mine aşa uşor?
Nu, nu e vorba să scap uşor de tine.
Doar că nu-i niciun local ce ar putea fi deschis la ora asta. Atâta tot.
De fapt, ştiu chiar locul perfect.
E destul de bun, nu-i aşa?
Numărul unu din Upper East Side.
Nu-i rău.
Îţi spun totuşi ceva... nu se apropie de Jersey Shore.
Dacă eşti aşa de bună cunoscătoare în materie de pizza,
e un loc de-a dreptul fantastic în Italian Harlem.
O să te duc acolo la un moment dat.
Harlem?
Mă cam chinui să mi te imaginez în Harlem.
De ce? Îmi face plăcere să-mi explorez oraşul.
Ceva ce ar trebui să faci şi tu mai des.
Mulţumesc.
O să încerc să înghesui asta între curăţatul vomei lui Grayer
şi ridicatul lenjeriei dnei. X.
Haide, dacă slujba asta e aşa de rea, de ce nu pleci pur şi simplu?
Adică, e clar că nu ţi-ai ales deja cariera.
Nu înţeleg.
Nu, bineînţeles că nu înţelegi.
E clar c-ai avut o viaţă minunată
crescând pe Fifth Avenue. Ai fost la Harvard.
O viaţă minunată?
Bine. Acum m-am prins.
Ştii, doar ca să ştii
mama mea a murit când aveam 4 ani.
Tatăl meu călătorea mereu din cauza serviciului.
Am fost crescut de nouă bone diferite
până când am fost suficient de mare să fiu trimis la internat.
Atât de minunată a fost viaţa mea.
- Îmi pare sincer rău. - Dar, ştii ceva?
Încă mă gândesc că am reuşit să devin o persoană decentă
în ciuda tuturor acestor chestii.
Cred că acum sunt oficial o nenorocită.
Ei bine...
nenorocită e cam prea mult spus.
Aş fi mers mai mult pe nesimţită sau bătută în cap.
Dar cred c-asta-i doar vocea celor 7 ani de acasă.
Nu ştiu, ştii... Mi-ar place să demisionez.
Chiar mi-ar place, dar...
Nu-l pot părăsi pe Grayer.
Nu pot.
O să crezi că-s nebună de-a dreptul,
dar îmi pare rău şi de ea.
Crezi că-s nebună?
Ştii, s-ar putea să suferi de
sindromul Stockholm.
- Ai auzit vreodată de Patty Hearst? - Glumeşti?
Da.
Dar cred că e destul de probabil că mă vei lăsa să te sărut chiar acum.
Poftim?
Ei bine...
suntem la două intersecţii de clădirea ta.
Şi dacă ne mai apropiem, nu mai pot veni lângă tine.
Chestie la care, să fiu sincer,
m-am gândit mereu din ziua
în care te-am văzut în ţinuta aia Betsy Ross.
Asta-i chiar obscen şi ciudat.
Nu ştii nici măcar jumătate.
Noapte bună.
- O seară plăcută. - Mulţumesc.
Noapte bună.
Vezi la...
Scuze.
Pe când făceau munca pe teren,
se ştie că antropologii se pierdeau ei înşişi
chiar în societatea pe care o studiau,
un fenomen cunoscut sub numele de "asimilare".
Când apare asta,
reacţia indicată e de a ieşi din asta...
urgent.
După seara cu Harvard Hottie,
a devenit destul de clar
că obsesia mea cu familia X înseamnă de fapt că începeam să mă "asimilez".
Visând cu ochii deschişi în parc în ziua aceea,
am ajuns la concluzia că singurul lucru cinstit pe care-l puteam face
era s-o înfrunt pe dna. X...
şi să plec.
Am uitat de asta.
Asta ar putea merge.
Vezi dacă-mi poţi găsi ceva scurt.
Se va asorta mai bine cu bluza asta.
Bine.
Grayer v-a dat asta?
Doamne.
Am cumpărat asta pentru mama mea când aveam 10 ani.
S-a înfuriat pe mine, refuzând să-l poarte. A spus că e simplu.
Cred că l-am păstrat de ciudă.
Dar ce spuneţi de asta?
Dl. X mi l-a cumpărat la prima noastre aniversare de căsătorie.
Deci se potriveşte cu ce ar trebui să port în seara asta,
nu-i aşa?
Cu siguranţă.
Dnă. X, trebuie să vă vorbesc în legătură cu ceva.
Ştiu că sunteţi foarte ocupată în seara asta,
aşa că mă gândeam că poate ne-am putea programa o oră anume
- mâine seară pentru a vorbi. - Ce e, Nanny?
Cred că-i mai bine dacă vom vorbi între patru ochi.
Ce e?
Nanny, ajută-mă.
Ei bine?
Arătaţi senzaţional.
- Serios? - Arăţi foarte frumos, mami.
Şi... vă place rochia Dior?
Adică, ştiu că-i cam mult pentru luat masa,
dar la urma urmelor mă duce
la Gala Preşedintelui la The Met.
Nu-mi puteam imagina o rochie mai perfectă
pentru o aniversare romantică.
Tot ce-mi mai trebuie acum e soţul meu.
Tocmai am sunat la aeroport.
Nu a fost nici o întârziere sau anulare a vreunui zbor din Chicago
deci...
Unde poate fi bărbatul ăsta?
Nanny, sună la La Grande Nuit
- şi comunică-le că întârziem. - Haide.
Nu vreau să pierd rezervarea.
E "Le Grande Nuit" sau "La Grande..."
"Le... Les" ?
Cred că-i "La."
Mulţumesc, şmecherilă.
- Alo? - Bună, sunt eu.
Uite, îmi pierd semnalul pe aici.
Vreau s-o găseşti pe soţia mea şi să-i explici
că zborul meu a fost anulat.
Şi de vreme ce va trebui să mă întorc înapoi aici duminică seara,
o să-mi petrec tot sfârşitul de săptămână aici în Chicago.
- Nu, nu... - Să nu uiţi să-i spui că-mi pare rău.
Nu, nu, dle. X, nu puteţi face asta. Ea tocmai a...
Nanny, cine era?
Ce a spus?
A spus că...
zborul i-a fost anulat.
Şi că...
îi pare foarte, foarte rău.
Vezi s-o pui pe asta deasupra.
Nu vreau să se cuteze nimic.
Mami, unde pleci?
Mami, nu pleca!
Nu, Gray... nu, Grayer. Nu fi... nu fi dificil.
Mami trebuie să plece câteva zile să se odihnească.
Nanny, am decis să-mi iau câteva zile libere.
Voi fi în staţiune la Canyon Ranch în Lenox.
- Maria are numerele mele de telefon. - Dumnezeule.
Nanny, putem merge sus?
Mă simt ciudat.
Doamne! Cum de a urcat aşa repede? 40 de grade?
Doamne, Doamne. Bine, bine.
Iubitule, hai aici. Eşti bine?
Îmi pare aşa de rău.
E în regulă, e în regulă. Bine.
Bine, stai. Nu.
Bună, Lynette, sunt Annie. Ascultă, am nevoie de tine.
Grayer are temperatură de 40 de grade
şi a vomitat peste tot şi nu-i nimeni aici.
Doamne. Ai sunat-o pe maică-sa?
Da, am sunat-o pe maică-sa. E într-o staţiune la mama dracu'.
I-am lăsat trei mesaje şi nu mă sună înapoi.
Nu ştiu ce să fac.
Adică, ar trebui să-l duc la urgenţe sau ceva de genul ăsta?
- Annie, nu ştiu răspunsul la asta. - Eu...
Ştii numărul vreunui doctor
pe care l-aş putea suna pentru vreun sfat, sau măcar al unei asistente medicale?
Bineînţeles că ştiu o asistentă medicală.
Mama ta.
Nanny?
Lynette, te mai sun eu.
Ce e, dragule? Ce s-a întâmplat?
O vreau pe mămica mea.
Şi eu.
Cum merg lucrurile?
I-a scăzut febra.
Dar cred că a răcit la plămâni.
Aburul ar trebui să ajute să-i deschidă căile respiratorii
şi să sperăm că-i va linişti tusea şi se va putea odihni.
Pot ajuta cu ceva?
Doar închide uşa.
E bine acum.
Mult mai bine.
Mulţumescu-ţi, Doamne.
Chiar şi aşa, ar trebui să-l duci la doctor dimineaţă.
Probabil va avea nevoie de o reţetă.
Bine.
Uite, mamă...
nu ştiu cum să-ţi...
mulţumesc pentru c-ai venit aici şi m-ai ajutat...
De ce m-ai minţit, Annie?
Eu nu te-am minţit niciodată.
Niciodată.
Ştiu.
Eu doar...
Mamă, nu m-am mai putut descurca.
- Nu m-am mai putut descurca. - Ce?
Ce n-ai putut să mai faci? Eşti tânără, inteligentă,
eşti energică. Te aşteaptă un viitor strălucitor înainte.
Era prea strălucitor, mamă. Bine?
Eu doar... a trebuit... Am vrut să scap.
Şi să faci asta?
Înţelegi? Fiecare schimb de noapte pe care l-am avut
fiecare oră suplimentară pe care am muncit-o,
am făcut-o pentru că am vrut ceva mai bun pentru tine, decât am avut eu.
Nanny! Bine, eşti trează.
Lăsa astea aici.
Auzi, a fost îngrozitor în staţiune,
era năpădită de plebe de suburbie..
Şi apoi, în toiul masajului meu,
dl. X a sunat şi mă crezi sau nu,
vrea să ne ducă pe toţi la Nantucket săptămâna viitoare.
Deci m-am gândit că pot la fel de bine să-mi scurtez excursia şi...
Cine-i asta?
Eu sunt Judy.
E mama mea.
N-ai spus niciodată că ai o mamă, Nanny.
Mama mea e asistentă medicală. A venit aici să mă ajute.
Grayer a fost foarte, foarte bolnav.
- Am încercat să dau de dvs... - Unde e?
Păi, el... el doarme acum.
Deci nu poate fi aşa de bolnav, nu-i aşa?
Aşa că, poţi să despachetezi repede bagajul meu
şi să pui totul la spălat.
Sunt extenuată iar dl. X va sosi înainte de ora 9:00.
Ne vedem dimineaţă.
Mă bucur că te-am cunoscut, Julie.
Judy.
Sună-mă când se va termina faza asta a vieţii tale.
Am vrut cu disperare să strig după ea,
dar era parcă într-unul din acele vise îngrozitoare
în care mi-am pierdut vocea.
Dorinţa mea de a fi un observator al vieţii...
mă oprea de fapt din a o trăi pe a mea.
Clar, femeia aia e o ticăloasă.
Trebuie să pleci. E chiar simplu.
Nu pot, înţelegi? Am încercat.
Dar dacă ţi-aş face o ofertă tentantă?
Mă duc la casa din Southhampton a tatălui meu pentru o lună de zile.
Trebuie să reflectez puţin, să decid dacă facultatea de drept e ceea ce vreau.
De ce să nu vii cu mine?
Fă şi tu puţină introspecţie în sufletul tău.
Vom avea toată casa pentru noi... nu ne costă niciun ban.
O să ne plimbăm pe plajă. O să bem vin roşu,
facem grătar cu peşte proaspăt.
Asta sună a paradis.
Dar dacă vacanţa asta le va salva căsnicia?
Dacă plec acum, voi distruge această şansă
şi-i voi frânge inima lui Graver.
Dar cum e cu inima mea? Eu nu contez deloc?
Haide, spune da.
Fii tânără cu mine în Hampton.
Nu te duce în Nantucket cu ciudaţii.
Ce zici?
Nicio şansă, nu-i aşa?
- Pot să mă prind şi singur. - Haide, nu am spus nu.
Dar nici nu ai început să ţipi "da", nu-i aşa?
Încep să mă întreb dacă eşti cu adevărat altruistă
sau doar puţin obsedată de tine.
Mulţumesc. Mersi.
Trebuie să plec.
Ascultă, dacă te răzgândeşti, oferta mea rămâne în picioare.
Mergem la 'Tucket. Mergem la 'Tucket.
Ia ghici? Primesc un căţel.
Dumnezeule!
Tati, tati, unde mi-e căţelul?
Te aşteaptă chiar acolo în maşină, amice.
- Nu e minunat? - Mda.
O călătorie în familie a fost demult aşteptată.
Ascultă, nu am vrut să spun nimic în faţa lui Grayer,
dar adevărul e că nu pot sta decât câteva zile.
Mă forţează să închei afacerea din Chicago.
Nu poţi vorbi serios.
N-o să ne laşi pe insulă singuri.
Bine, o să vorbim despre asta mai târziu.
Sunt Annie. Nu te-am mai auzit de ceva timp.
Eşti probabil în Southampton,
dar vroiam să ştii
că telefonul meu mobil nu are acoperire aici.
Deci, dacă vrei să suni...
dacă vrei să suni,
- probabil ai deja numărul de aici... - Nanny, mai repede!
în memoria telefonului acum, dar ţi-l dau
în caz de ceva. E 508...
Alo?
- Da, alo? - Alo, Nanny?
Am nevoie să folosesc telefonul.
- Imediat. - Bine, îmi pare rău.
- Doamne. - Nanny, mergem pe plajă.
Când voi fi mare, vreau să am suficienţi bani
să construiesc un castel adevărat.
Adu-ţi aminte, Grove, că banii nu pot cumpăra iubirea.
Dar mami îţi plăteşte bani, iar eu te iubesc.
Surpriză, surpriză, dragă.
- Mamă? - Măi, dar ce burtă ai făcut.
Bună, bunica.
Ce naiba cauţi aici?
Întreabă-ţi soţia. Ea a cerut să vin.
- Dragule, eu... - Nu că aş avea nevoie de invitaţie.
Este casa mea.
Am vrut doar ca mama ta să fie aici pentru noile veşti.
Veşti? Ce veşti? Ce dracu se întâmplă aici?
Voi avea încă un copil.
e practic imposibil.
Ce doreşti exact?
Acum maică-mea e aici iar eu nu pot pleca la Chicago.
O singură amărâtă de săptămână!
Ştii ceva? Eşti o femeie exasperantă.
Chiar eşti!
Asta-ţi trebuie pentru c-ai respins sezonul de începătoare.
Cine te-a întrebat pe tine, târfo?
Vă puteţi uita la copii pentru un minut?
Sunt singura bonă de aici. Trebuie să merg la toaletă.
Fă-o repede, drăguţo. Sunt la ultimul capitol.
Bine, mulţumesc mult.
Arăţi minunat.
Ascultă, am nevoie de ceva sfaturi despre bone.
- Bine. - Să-ţi spun adevărul,
nu ştiu ce a apucat-o în ultima vreme.
Ei bine, am instalat o Nanny Cam.
Deci vom vedea curând adevărul.
Poate ar fi timpul să o laşi deoparte.
Am mai văzut una.
Pune-ţi o dorinţă, Grove.
Îmi doresc să putem rămâne în 'Tucket pentru totdeauna,
mami, tati, tu şi căţeluşul meu.
Grove?
Ştii...
nu voi fi bona ta pentru întotdeauna.
Nu pot fi.
Asta nu înseamnă că nu-ţi voi rămâne prietenă pentru întotdeauna.
Ce, nu-i suc de portocale în magherniţa asta?
Tocmai mă pregăteam să fac.
Unde-i Grayer? Nu s-a trezit încă?
I-a fost greu aseară să adoarmă.
Aşa că...
Concentrat? Sigur faci mişto de mine.
Cu toţi banii mei şi nu pot avea suc stors proaspăt? Haide.
L-am folosit pe tot la petrecere, aşa că...
Păi atunci, de ce să nu mergem într-o mică excursie până la piaţă
şi să ne luăm, ce zici?
Nu sunt aici acum. Lăsaţi mesajul la bip.
- Unde-i Grayer? - Cu bunica lui.
Şi unde ai fost tu, dacă-mi e permis să întreb?
- A trebuit să-mi limpezesc mintea. - Serios?
Cred că acest comportament inacceptabil
are legătură cu băiatul acela din clădire.
Nanny.
Nu m-am născut ieri.
A sunat de câteva ori săptămâna asta.
A sunat? De ce nu mi-aţi spus?
Cred c-am uitat.
E chiar pentru binele tău.
E puţin peste nasul tău, nu crezi?
Nu e posibil să se termine cu bine.
E clar că asta nu merge.
Dl. X a aranjat să te ducă un taxi până la feribot
iar apoi o maşină să te ia la capătul celălalt.
Vă rog, nu... vă rog nu faceţi asta.
Nu pentru mine, pentru Grayer.
Nu până când dvs. Şi soţul dvs. vă rezolvaţi problemele.
Să nu îndrăzneşti.
Eşti proastă... o fată proastă rău.
De parcă ai ştii ceva din viaţa mea.
De parcă ai ştii ceva despre viaţa reală.
Nu am decât 100$.
Bine, ştii ce? Îmi dai restul
când te vei întoarce la un moment dat după maică-mea, bine?
Ţine 10$ pentru tine, da?
Nanny...
asta-i ultima ta plată.
Mă aştept să-ţi iei toate lucrurile
din apartamentul nostru până când ne întoarcem.
Lasă cheile la portar.
Grayer, cred c-ar trebui să tragi un pui de somn.
Eu sunt cu siguranţă gata pentru unul.
Nanny! Unde pleci?
- Nanny! - Grayer. Grayer.
- Nanny! - Stai aici.
- Poftim. - Ce faceţi?
- Ia-l, ia-l. - Cum?
Nu pot tolera lătratul. Grayer e oricum prea mic încă.
- Nanny! - Grayer.
- Nanny, nu pleca! - Grayer, scumpule...
Nanny, stai!
- Nanny! - Grayer!
Nanny, nu mă părăsi!
Nanny!
Grayer.
Ce?
Ia-o înainte, căţeluşule, fă-ţi treburile.
Unde vrei tu.
Bun căţeluş!
Nanny Cam, Nanny Cam, unde te ascunzi?
"Te iubesc".
Hola.
Bine doamnă, vrei Nanny Cam?
Îţi voi da "Bone Sălbatice"
Şi iată cum cea mai semnificativă confruntare
din viaţa mea...
a avut loc cu un ursuleţ de pluş.
După brusca terminare a muncii mele de teren
am meditat un timp pentru a înţelege
tot ceea ce am văzut.
În perioada asta
am citit cum că criticii antropologilor cred
că doar observând o cultură
inevitabil o vei schimba.
Şi de multele dăţi când m-am gândit la Grayer,
am sperat în secret că aceşti critici...
au dreptate.
Asta e o înregistrare a ultimului dezastru cu bonele.
Era extrem de problematică, cel puţin spus.
Ea l-a neglijat pe Grayer.
Era o beţivă. Chiar a flirtat cu soţul meu.
Într-un final a trebuit s-o concediez
pentru un comportament promiscuu cu un băiat din clădire.
Caseta asta o arată pe ea, hrănindu-mi copilul
cu unt de arahide şi dulceaţă direct din borcan.
Ştiţi, îmi aduc aminte de această bonă.
A avut o atitudine foarte ciudată.
Să urmărim.
Eşti bucuros că mergi la Nantucket?
Da.
Bine, ce-ar fi să-ţi închizi ochii
şi să poţi visa la construitul castelelor de nisip?
- Te iubesc, Nanny. - Noapte bună.
Asta-i o casetă greşită. N-am mai văzut-o până acum.
E în regulă, să o lăsăm să meargă. Vom ajunge la ceva bun.
E o problemă.
Problemă mare.
Bine, dnă. X, e timpul pentru nişte reguli simple de îngrijire a copilului.
Asta e. Ursuleţul de pluş a fost compromis.
Trântitul uşii în faţa copilului dvs. nu e în regulă.
Petrecându-vă timpul la o strângere de fonduri pentru copii pe care nu-i ştiţi,
mai mult decât cu fiul dvs., nu e în regulă.
Să mergeţi într-o staţiune când fiul dvs. Are febră de 40 de grade
şi nerăspunzând la apelurile de urgenţă,
asta va face oficial o mamă nepotrivită.
Asta-i scandalos. Opriţi caseta.
Nu, asta-i clar o bonă nemulţumită.
Am putea avea ceva de învăţat de aici.
Da, ştiu că sunteţi ocupată cu programarea la coafor
şi cu masajele Watsu
şi cu încercările de a rămâne tânără ca să nu vă părăsească bărbatul,
dar uitaţi o idee... de ce nu încercaţi să luaţi masa cu copilul dvs.
măcar când e lună plină?
Şi ochii la mine, doamnă.
Încercaţi să zâmbiţi din când în când. Oamenii vă urăsc!
Cât despre dvs., dle. X,
cine dracu sunteţi?
Poate vă întrebaţi acelaşi lucru despre mine.
Ştiu că v-a sărit în ochi fundul meu,
dar probabil nu-mi veţi recunoaşte faţa,
aşa că să vă ajut puţin, bine?
Eu sunt cea care vă creşte fiul!
Grayer nu-i un accesoriu.
Maică-sa nu l-a comandat dintr-un catalog.
Fiul dvs., soţia dvs.,
sunt... sunt
oamenii din casa dvs.,
fiinţe umane care se îneacă în dorinţa lor
pentru ca dvs... măcar să vă uitaţi la ei.
Ştiţi, adevărul e că nu vă doresc niciunuia răul.
Măcar din motivul că aveţi
profundul privilegiu că sunteţi părinţii lui Grayer.
Grayer vă iubeşte.
Lui...
lui nu-i pasă ce purtaţi sau ce-i cumpăraţi
sau la ce şcoală intră.
El doar... doar vă vrea acolo.
Atâta tot.
Iar timpul trece,
iar el nu vă va iubi necondiţionat atâta timp.
Aşa că...
pentru binele vostru,
nu rataţi şansa de a-l cunoaşte.
El e.. e cu adevărat
un om mic minunat.
Scuzaţi-mă.
Bineînţeles.
Buenas noches.
E un joc mult mai greu acolo pentru femei.
Natura ne dă nişte cărţi cu două tăişuri.
E aşa de greu pentru tine să înţelegi asta?
Nu.
Nu ştiu, mamă. Doar că...
Deci să înţeleg că nu te vei îndrepta spre finanţe?
Nu cred că având bani face să fie lucrurile mai uşoare.
Ştii, acum ştiu asta.
E în regulă.
E viaţa ta.
Eu personal, cred că faci o mare greşeală.
Dar e viaţa ta.
Vreau ca tu să fii fericită.
Hayden. Da, chiar aşa.
Am uitat să vă menţionez că numele lui e Hayden.
Iar odată ce mi-am dat voie să spun asta,
a devenit un obicei de care mi-a fost foarte greu să scap.
Îmi merge destul de bine, de fapt.
Sunt mai multe burse pe aici decât mi-am închipuit.
Deci, de ce ai întârziat aşa de mult?
Pentru că am ceva pentru tine.
E de la fostul tău angajator.
Cu?
M-a încolţit la etajul XII,
închipuindu-şi că voi da de tine înaintea ei.
Nu vreau să citesc asta.
- Ce-ar fi să ţi-o citesc eu? - Bine.
"Dragă Annie...
Au trecut câteva luni de când am vorbit.
Chiar şi aşa, ce ai spus pe caseta aceea m-a hăituit în fiecare zi.
Iar acum, uitându-mă înapoi, nu ştiu ce să spun
decât mulţumesc...
- şi îmi pare rău. - "Şi îmi pare rău".
Aveai aşa de multă dreptate.
Din toate privilegiile mele, Grayer e cel mai mare.
Am avut nevoie cu disperare ca cineva să-mi arate asta.
Tu ai făcut-o.
Iar pentru asta, îţi datorez lumea întreagă.
S-ar putea sau nu să fii surprinsă
când îţi spun că mi-am părăsit bărbatul.
Nu direct din borcan.
Încearcă.
Orice bărbat care mă face atât de disperată
încât să simulez o sarcină, nu merită lupta.
Nu-i aşa că-i bun?
Da.
Da, e bun.
Deci sunt încrezătoare că, peste un timp,
ne vom înţelege destul de bine.
Da, e chiar bun.
E chiar bun.
Te rog să mă crezi că-ţi doresc tot ce-i mai bun în viaţă.
- A ta sinceră... - "A ta sinceră..."
Alexandra.
P. S...
Sunt fericită să-ţi raportez că Grayer te cere din ce în ce mai puţin
în fiecare zi şi în fiecare noapte.
- Haide. - Bine.
Hai să plecăm de aici.
Să prind meciul celor de la Yankees cu tatăl meu în seara asta.
- Sună minunat. - Da.
E o credinţă populară printre antropologişti
cum că trebuie să te cufunzi într-o lume necunoscută
pentru a putea s-o cunoşti pe a ta.
Trebuie să plec cât de curând.
Ne vedem mai târziu deseară, bine?
Sincer sper asta.
În concluzie,
sper că acest jurnal de teren i-a luminat
pe cei care iau în considerare cererea mea de a deveni profesoară.
Cu siguranţă pe mine m-a luminat.
După o vară pierdută de bonă,
în final am ajuns s-o cunosc pe Annie.
Mulţumită unui mic omuleţ, cu numele de Grayer.
A trebuit doar să trec peste râul Hudson
pentru a face această fantastică descoperire.
Traducerea & adaptarea: VocaTeam b.v & Devilschoice @
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro